-
Évadnyitó táncház szombaton
Kézműves foglalkozás, népi gyermekjátszó, csikóbál, tánctanítás és táncházi mulatság – új évad indul a Malom utcában 2024. szeptember 14-én, szombaton. Jegyek elővételben kaphatók az Alba Regia Táncegyesület jegyértékesítő felületén.
2024.09.12. -
Szombaton lesz az első koncert
Marosz Ajna furolyaművész, a Virtuózok győztese és Szilágyi Emese zongoraművész lesz a Vox Mirabilis hangversenysorozatának első vendége szeptember 14-én a Jézusszíve templomban. Nagy szeretettel, ősbemutatókkal és különleges, eddig nem látott produkciókkal készülnek az évadra, melynek nyitó hangversenye lesz szombaton este.
2024.09.12. -
Várják az alkotni vágyókat
Újra elindult a Kondor Kör, amely közel fél évszázada ad teret és lehetőséget a rajzolni-festeni vágyó diákoknak és felnőtteknek egyaránt. A szakkör művészeti vezetői minden szakmai segítséget biztosítanak a művészeti felvételire készülő fiataloknak.
2024.09.12. -
Kalász Márton emlékest
Kalász Mártonra emlékeztek a Szent István Művelődési Házban. A Székesfehérvárhoz ezer szállal kötődő költő-író legenda 90 éve született.
2024.09.11.
Farsangi batyubál - így mulatoztak régen Fehérváron
Ropogós, fehér kendőbe csomagolt batyuk, rengeteg bor és reggelig tartó tánc. Fehérváron a farsangi időszakban külön báloztak a földművesek, a cserkészek, a jogászok, az önkéntes tűzoltók, de még a cigány zenészek is, akik mellesleg torkos csütörtökön jelképesen eltemették még a nagybőgőt is, amivel jelezték, hogy a következő negyven napban nincs helye a szórakozásnak.
2016.01.28. 07:52 |
Ropogós, fehér kendőbe csomagolt batyuk, rengeteg bor és reggelig tartó tánc. Fehérváron a farsangi időszakban külön báloztak a földművesek, a cserkészek, a jogászok, az önkéntes tűzoltók, de még a cigány zenészek is, akik mellesleg torkos csütörtökön jelképesen eltemették még a nagybőgőt is, amivel jelezték, hogy a következő negyven napban nincs helye a szórakozásnak.
![](/_user/0/Image/000000Peter2016/batyufank.jpg)
Lukács László néprajzkutató elmondta, hogy régen a farsangi időszakban rengeteg bált tartottak a város vendéglőiben és a katolikus művelődési házban, a mai Szent István-teremben. Az egyes társadalmi rétegek, például a földművesek, a cserkészek, a jogászok, az önkéntes tűzoltók vagy éppenséggel a cigány zenészek külön mulatoztak. „Fehérváron a huszadik század első felében több ezer földműves élt, akik városrészenként külön-külön báloztak a katolikus művelődési házban. A legmódosabbak, a legnagyobb területtel rendelkezőek a felsővárosiak voltak, akiknek a farsangvégi bálját gazdabálnak hívták. A palotavárosiak és az alsóvárosiak a kevésbé tehetős gazdálkodók közé tartoztak, így ők egy másik hétvégén báloztak. A jókedven túl ezeknek az események az volt a célja, hogy a legények megismerkedjenek a hozzájuk illő társadalmi helyzetű leányokkal.” - mondta el Lukács László.
![](/_user/0/Image/000000Peter2016/batyupogi.jpg)
Mindegyik bál a batyus bálok közé tartozott, ami a gyakorlatban azt jelentette, hogy lányok, asszonyok kosarakban, fehér kendővel átkötött batyukban vitték a rántott húst, a házi kenyeret és a süteményeket, míg a legények, férfiak demizsonban az öreghegyi bort. A bálon a legények felkérték a lányokat táncolni. Éjfélkor a lány a táncpartnerét a családja asztalához hívta, és közösen megvacsoráztak. A mulatság általában reggelig tartott. Amikor a lány és a szülei haza akartak indulni, akkor a legény és a zenekar a Rákóczi-indulóval egészen a kapuig kísérte őket. Természetesen a zenészek a plusz szolgáltatásért némi borravalót is kaptak.
![](/_user/0/Image/000000Peter2016/bogotemetes_bos_2013.jpg)
A bálozás hagyománya és szokásai később, a szocializmusban is megmaradtak. A felsővárosi Hegyi Ferencné Jutka néni elmesélte, hogy ilyenkor a háziasszonyok igyekeztek kitenni magukért, és a hús mellé finomabbnál finomabb süteményeket készítettek. A batyubálba sokan vittek például fánkot, vagy hájas pogácsát. „Egyszer anyukám a batyubálra diótortát sütött. El is készült vele, majd kitette az udvarra hűlni. Csak egy dologra nem gondolt, hogy a tacskónk is megkívánja a süteményt, és beleeszik. Volt is nagy riadalom, de szerencsére megoldotta a problémát.” – mesélte nosztalgiázva Jutka néni, majd hozzátette: a bált mindig a Szent István-teremben tartották, mert három-négyszáz ember itt fért el kényelmesen.
A nagy esemény mindig hétkor kezdődött, amikor megérkeztek a családok, kipakolták a bort és a süteményeket. A rántott hús, a fasírt és a kenyér csak később, este tíz órakor került az asztalra. Az egyik teremben az idősebbek fúvós zenére szórakoztak, míg a fiatalabbak a szomszédos helyiségben modernebb dallamokra táncoltak. „Éjfél után a zenekar egyik tagja, általában a harmonikás, odament az asztalokhoz, és egy kis borravalóért eljátszotta a társaság nótáját. A többiek ilyenkor vele énekeltek. Ha dalos kedvű volt a társaság, akkor a nótázás hajnali kettő-háromig is eltartott.” - tette hozzá Jutka néni. Ezután ismét a táncé volt a főszerep. Majd hajnali öt körül előkerült az asztal alól a pálinka is. A mulatság általában reggel hat-hét óráig tartott, de Jutka néni szerint volt arra is példa, hogy csak reggel tízkor lett vége. Ilyenkor aki amennyire tudott, hazament – vagy hazavitték. Akik pedig érezték magukban az erőt, azok hazafelé menet még beugrottak a misére is.